Vara
Și dragostea erupse.
Atingerea sa era ca un cosmic "da".
"Du-te naiba", strigă Kelly. "Arzi în focurile iadului!"
Scott se îndepărtă de ușa celulei, în timp ce flegma zbură. "Du-te naiba."
Această matrice e ceea ce vroia Hardy să spună prin nevoia de modernism.
Rahat.
Inchcombe era învățat cu groaznicul sentiment al crimei.
Dar Patel era copleșit.
Inchcombe realiză că lipsa lui de emoție era aproape...
Patologică.
"Am purtat mărimea greșită toată viața, spuse Katie."
"Mereu îmi ieșeau. Până la urmă aflu că am mărimea 30 GG, zice ea."
"Acum, în sfârșit, sutienele mi se potrivesc,"
"deși Simon mă preferă fără."
Putem da pe la mine, dacă vrei.
Și să-l văd pe taică-tău cum dă aere pe canapea?
Un taxi?
În Ewedown?
- Hai. - Unde mergem?
Nicăieri.
- Glen, te pot tenta? - Mersi.
Mereu îi duc câte o gustare lui Nicholas pe la ora asta.
Știu că mintea trebuie hrănită.
Deci, cum te adaptezi?
Minunat.
În ultimul refugiu al scriitorilor la care am fost,
mi-au cam înghețat mingiuțele, dacă mă înțelegi.
Uși de incendiu care scârțâiau, lasagna cu curry
și un poet sărac, care încă mă mai marchează.
Încercăm să păstrăm liniștea aici. Departe de lumea agitată.
Pot?
E paradisul.
În Ewedown? Ce cauți acolo?
Încă nu i-am spus.
De ce nu? Îmi tot zici că vrei să fii cu mine.
Nu-i pot spune chiar așa. Avem 25 de ani de căsnicie.
Haide, Nicholas...
Sau mă urc într-un taxi și îți găsesc ferma.
- Nu. - Vin acolo și te iau târâș.
Nu, n-o fă.
Vreau să fiu cu tine. Credem c-o să te bucuri.
Normal că mă bucur.
Nadia, du-te la bar și stai acolo. O să vin și eu când pot.
O să-i spui?
Mai lasă-mă vreo două ore.
La naiba...
- Cum merge? - Chiar bine, de fapt.
Tocmai urma să mă apuc de criminalistică.
Dă-mi paginile tale și mă apuc.
Cred că o să termin puțin mai repede azi.
Trebuie să mă gândesc la petele de sânge.
S-ar putea să fac un drum cu mașina, să beau o bere.
Să agit puțin materia cenușie.
Cu cine vorbeai?
Cu Judy. Zicea că contractul cu Impala ar trebui să se termine într-o zi sau două.
Aș putea veni cu tine.
- Poftim? - La plimbare.
Nu țin minte când am ieșit ultima oară.
E foarte gustos.
Sau am putea merge la Hadditon, să mâncăm.
Da.
Dar ce facem cu oaspeții?
Mary o are pe Casey ca ajutor.
Dar... ar trebui să mă gândesc, știi tu, despre...
Poți să verific eu. Mă pricep la criminalistică.
Andy, te tentează?
A venit un nou academician. Glen, american.
Se pare că face o lucrare despre Thomas Hardy.
Zicea că s-ar putea să aibă câteva întrebări despre agricultură.
- Are nevoie de-un țărănoi expert, nu? - Te deranjează?
Și scriitori mănâncă alfresco astă seară.
Poți să te asiguri că nu e găinaț de păsări pe scaune? Îmi pare rău.
Ești bine?
Da.
Nicholas și cu mine luăm masa în oraș.
Acum.
Bingo, la naiba!
Ce dărăpănătură.
Am putea merge la garaj.
Ar trebui s-o ajut pe mama în Stonefield.
- Te țin ocupată. - Da.
Tu nu te oprești niciodată.
Dar scriitorii ăia sunt niște idioți.
Îi zicea "Din cămin în pustiu:
Ziua Judecății se Apoi și a Revelației în versuri stil victorian."
Despre ce era?
Poeți palizi drogați cu laudanum și turnuri întunecate și mări fără soare.
Puțin "Sturm und Drang".
S-a vândut?
Desigur, genul meu de cărți nu ține cont de vânzări, nu de asta scriu. Deci, nu...
La ce urmează să lucrezi?
Thomas Hardy.
Am mai rămas ceva de zis despre pisălogul ăla sentimental?
Scuză-mă, dar nu e nimic plictisitor la Hardy. E o concepție greșită.
Tu măcar ai publicat. Eu clocotesc de invidie.
- Mi-ar plăcea să public și eu. - Eu mă public pe internet.
- Câștigi bani făcând asta? - Nu.
- Ce scrii? - Povești polițiste cu lesbiene.
Sunt aici ca să primesc sfaturi de la maestru.
- Beth? - Da?
Ce-ar fi să ies singur?
Sunt pregătită. Hai.
Asta e...
Adică, te îmbraci cu asta?
Pare puțin... ademenitoare.
Știi tu, Hadditon e mereu plin de londonezi furioși vinerea.
Mă îndoiesc că vom prinde o masă liberă, oricum.
Hai s-o facem cum trebuie, săptămâna viitoare. Să fie special.
Mereu te iau de bună. Sunt un netrebnic, știu.
Ar trebui să mă pocnești, serios.
Cine e?
Poftim?
Haide, Beth!
Spune-mi cine e.
E o nimica...
S-a întâmplat o dată sau de două ori. Atât. Doar că...
- Beth, nu e ceea ce crezi. - Cine e?
Ea e pe drum, mirele și mireasa sunt...
- O documentaristă de la Radio 4. - Cum o cheamă?
- Nadia. Nadia Patel. - Patel? E în cartea ta.
Nu. Am cunoscut-o când eram invitat la emisiunea Desert Island Discs.
- Ai băgat-o în cartea ta. - Doar numele.
- A trecut un an de la Desert Island Discs. - Da...
Deci o dată sau de două ori?
Urma să-ți spun.
În carte, de la femeia ta,
zicând că ajung la...
- Mi-a ajuns. - Beth, sunt un dezastru, știu.
M-am tot gândit la asta.
N-am vrut să te rănesc...
Cum ai putut să mă minți în față?
Nu putem vorbi calmi? Sunt oameni afară.
M-ai privit în față și m-ai mințit!
Doamne Sfinte, suntem înconjurați de romancieri.
- Nenorocitule... - Beth...
- Suntem ca un compas... - Să nu îndrăznești.
Uniți la un cap,
dar cu celălalt liber să hoinărim.
Ea e, nu-i așa? O faci să aștepte?
Am discutat mult despre mintea creativă
și am căzut de acord că necesită o anumită libertate, pentru a explora.
Ia-ți libertatea! Nu mai pot trăi așa.
- Mă face să mă simt fără valoare. - Calmează-te.
Du-te și fă-ți o casă cu Patel.
Vezi dacă primești taxele înapoi datorită ei.
O iubești? E tânără?
- Ce naiba... - E?
Da!
Dacă pleci astă seară ca să fii cu ea, să nu te mai întorci.
Beth, ne faci de râs pe amândoi.
Mincinosule!
Rahat.
Nu știam că ne dau și subiecte, aici.
Beth face totul pentru el. Îi scrie manuscrisele,
discută cu impresarul lui, se asigură că personajele feminine par veridice.
Ba chiar ea a venit cu numele dr. Inchcombe.
Nu-i de mirare că el e plictisit.
Sper c-o să-i vină de hac.
Până la urmă, de asta mă bucur că sunt singur.
O să-l reprimească? Asta e întrebarea.
- Tu ai face-o? - Aș fii nehotărâtă.
- El e prea îngâmfat. - Da, dar ferma lor?
Să împartă asta? Cred că valorează o avere.
Nadia Patel.
"Ochi de gazelă"? "Sex tantric"?
Se pripește când îl pune să aleagă.
De ce m-ar alege pe mine?
- Am crezut că n-o să vii. - Eram ocupat. Mă certam cu nevasta.
- Unde mergem? - Acasă.
La ferma ta?
Puteam continua așa cum eram.
Da, dar ai zis că vrei să fii cu mine.
Așa e. În Londra.
Acum și atunci.
Un pahar mare de Rioja, te rog. Și am nevoie de o cameră.
Desigur. Câte nopți?
Nu știu. Una?
- Ești aici pentru refugiul scriitorilor? - Nu, dar sunt scriitoare.
Mă rog, jurnalistă.
Nu vreau să par băgăreață. Sunt doar curioasă.
Sunt de aici. Oarecum.
E un loc frumos. Îmi place la nebunie.
Am tot vrut să plec, dar... E greu să scapi.
Casa mamei mele e puțin mai sus.
- Nu stai la ea? - E... A murit.
Fac eu cinste cu ăla.
Și uite cheia.
Sus, chiar înainte. N-ai cum s-o ratezi.
Mersi.
N-am crezut că te văd astă seară.
- S-au agitat treburile la Stonefield. - Povestește-mi totul.
Căsnicia... Adu-mi aminte să nu încerc niciodată.
Andy, tu ești doar un obiect sexual. Nu te-ar vrea nimeni.
Deci, Hardiment locuiesc aici de câteva secole?
Nu. Doar de vreo 20 de ani.
Sunt încă străini, după standardele locale.
Andy, vino și uită-te la Ingrid. Eu...
Cred că intră în călduri.
E foarte drăguță, Beth.
Da. Îi datorez multe.
Soțul e cam nenorocit, nu?
Aici îi zicem "idiot".
Sau "onanist".
E bine. I-am putea spune și tâmpit.
Și asta merge.
- Te pot ajuta? - A putrezit sub.
- Pot să mă uit la Ingrid? - Ia uite... Se destramă!
Pot face eu asta. Beth...
Nu va rezista nici cinci minute.
Iisuse. A fost tradus în islandeză și swahili?
Ce rezultat.
Am nevoie ca și cartea mea să aibă succes.
Am nevoie de o mică recompensă pentru toate eforturile.
Trebuie să-mi fac nevoia.
- Beth. - Nu mă atinge.
- Să nu îndrăznești. - Îmi pare rău.
- Nu mai e de ajuns. - Îmi pare rău.
Faci tot ce vrei, iar apoi îți pare rău?
Mă urăsc.
Unde ai fost?
Am condus-o înapoi în Londra. Mi-a luat toată noaptea.
- Ai condus-o acasă? - Am terminat. Era terminată.
- Deci s-a terminat? - Îmi pare rău.
Nu știu de ce sunt așa.
Nu m-aș descurca fără tine.
Trebuie să mă duc la bancă.
Bine.
- Să vorbim mai târziu. - Da.
- Capra a intrat în călduri. - Da?
Te iubesc foarte mult.
Și eu.
I-am văzut pe cei doi Hardiment împăcându-se.
- Pălăria e pe cap. - Se pare că-l va ierta.
Când am pălăria pe cap, înseamnă că nu trebui e să vorbești.
Deci, pacea e reinstaurată.
Ce mama naibii!
- Nu-mi plac vacile. - Așa e.
- Împrăștie răutate bovină. - Așa e.
Fetele astea sunt niște mașini de ucis.
- Și nici nu le plac americanii. - Foarte haios.
E de la ferma Winnards.
Doamna de acolo a murit acum ceva timp. Locul e gol.
- Crezi că a fost prădat? - Nu...
Probabil au fost niște copii.
Nu-i nimic de făcut aici, în afară de probleme.
Dacă sunt niște tipă răi?
N-ai vreun pistol sau vreo armă de vânătoare sau ceva?
Locul ăsta aparținea tatălui meu.
- Chiar așa? - Dar s-a dus naiba tot.
Pământul a fost vândut unui consorțiu, iar casa unor londonezi.
- Familia Drewe. - Deci asta e casa ta natală?
A fost.
M-am născut în camera de acolo.
Cred că ai fost destul de supărat.
Ferma asta e a mea, nas mare!
Ce faci? Cine ești?
Andy, idiotule. Eu sunt.
Tam?
Nu te-am recunoscut.
N-o să reușești așa.
Atunci, ajută-mă.
Am făcut diferite treburi pentru mama ta.
Am avut grijă de locul ăsta după ce a murit.
Ce fel de muncă? Grafică?
- Nu, acum mă ocup cu horticultura. - Ești grădinar?
E o casă veche grozavă.
Mersi. Vrei s-o cumperi?
Nu sunt genul celor care dețin proprietăți.
Prefer ca viața mea să intre într-un bagaj de mână.
- De asta te-ai întors, ca s-o vinzi? - Da.
Ar fi o casă plăcută pentru un vreun idiot bancher.
Andy, dacă o vrei, de ce nu-mi faci o ofertă?
Pentru că, din păcate, încă sunt prada forțelor economice
care au alungat țăranii de pe acest pământ.
Ghinion.
Tam.
Ce naiba ți-ai făcut la nas?
Haide, Andy... Au venit extratereștrii și l-au luat.
E complet schimbată.
Cum era înainte? Care-i povestea?
- Nu e niciuna. - E, nu...
A fost o nimica toată. Acum zece ani. Doar o chestie între adolescenți.
Ar trebui să găsești pe cineva pe care-l iubești.
- Tâmpitule. - Zici că mă iubești, țâțe reci.
- Tu primul. - Tu ești fata, tu spune-o.
Te iubesc.
Dispari. Te iubesc!
Romeo și Julieta?
Ceva elegant în magazie?
- Te-ai culca cu el? - Nu.
- Dar cu el? - E homosexual, deșteapto.
Și?
Swipe...
Ben Sergeant. Aș trece prin foc ca să mă culc cu el.
- Toboșarul? - Nu e doar toboșar.
Compune și toate versurile. E formația lui. E un geniu!
Nu Steve Culley sau idioții ăștia. Ben.
Da... M-aș culca cu Ben.
Vreau să fiu în locul ei, în rochia ai, iar el să-mi lingă sânii.
Da, și eu.
Ți-a apărut muza, Greg?
Am fost distras în ultimul timp
de acele prăjituri delicioase pe care le-a adus Beth după amiaza asta.
Da... Desigur, aici le spunem biscuiți.
Și de către peisaj și de către oameni.
Câteodată îmi doresc să fiu distras și eu.
Scriu zece pagini pe zi, chiar dacă plouă sau e frumos.
E înfricoșător. Zece pagini pe zi, cum reușești asta?
- Greg... - Glen.
N-aș îndrăzni să dau sfaturi unui academician.
De fapt, ți-am citit o carte...
O altă distracție. Cred că a fost destul de bună.
Cum o fac? O fac și gata, Greg.
"Aici le spunem biscuiți..."
- În cinstea muzei! - Pentru muză...
Oricum o găsiți.
Noroc.
Ea cine e?
E Tamara Drewe.
- Nu se poate. - Am cunoscut-o cu Andy.
- Doamne, ce-a pățit? - S-a operat la nas, tată.
E complet schimbată.
Asta a zis și Andy.
Biata Tamara, e o fată așa de tristă.
Venea și mă ajuta să spăl mașina, nu-i așa, Nicholas?
Când era adolescentă.
I-a cam lipsit familia, după ce a plecat tatăl ei.
Acea Tamara Drewe e cea care scrie
într-unul dintre Sunday-uri? - Scria.
Acum scrie pentru The Independent.
A vorbit săptămâni întregi despre operația la nas.
- Cel vechi era urât? - Da.
S-a chinuit să intre în pantalonii ăia scurți.
Sper să nu-i vină mâncarea înapoi.
Salut. Scuze că deranjez.
- Salut, Tamara. - Poppy. Ce mai faci?
Îmi place noul tău claxon.
Mersi. De fapt, nu e nou, ci e doar puțin mai mic.
Tamara Îmi pare rău pentru mama ta.
- Mersi. - Rămâi aici mult?
Trebuie. Sunt atâtea de făcut.
Să ne spui dacă te putem ajuta cu ceva.
Aș avea nevoie de niște brațe puternice.
Îmi vine o pubelă mâine și...
Nicholas?
Eu sunt disponibil.
- Nicholas? - Măi să fie...
Vă mulțumesc tuturor. Sunteți foarte amabili.
Andy e pe aici?
Nu ți-l pot da pe Andy.
Construiește un nou coteț pentru găinile mele Buff Orpingtons.
O să se usuce repede, nu-ți fă griji.
Glen e la ea, a ajutat-o toată dimineața.
Sper că-și dă seama că el e aici ca să lucreze.
Nu-mi vine să cred ce diferență face nasul ei.
Cred că e o greșeală. I-a schimbat personalitatea.
Hai, arată de zece ori mai bine.
Iar ea știe asta. M-au deranjat pantalonii ăia scurți.
Se plimba cu jumătate de fesă pe afară. De ce?
Ca să-i oftice pe cei ca tine.
S-ar putea să-mi iau și eu o pereche.
- Sigur că nu ți-ai lua. - De ce nu?
Pentru că tu nu ești disperată, nu?
Mereu a fost ceva disperat la Tamara Drewe.
De ce ți-ai schimbat chipul?
Faptul că am făcut asta a fost cel mai bun lucru pe care l-am făcut vreodată.
Nu mă interesează ce gândesc ceilalți.
- Crezi că ar merge și la mine? - Dacă te-ai ocupa și de riduri.
Acum te dai la mine.
În articolul tău scrii despre tine. Îți e ușor?
Nu ușor. Mi se pare normal.
Primul meu roman va fi sigur unul autobiografic.
Primul tău roman? O să scrii unul așa, simplu?
Mi-aș dori să public unul de ficțiune înainte să fac 30 de ani.
Atunci, poate unul despre colecția de costume de baie,
despre o emisiune sau gama de sosuri de paste.
Poftim?
Viața e ușoară pentru cei frumoși.
Înainte să-mi fac operația la nas,
nu aveam proleme să fiu luată în serios.
Poate că în clipa în care mi-au îndepărtat bucățica aia de cartilagiu,
mi-au scos și creierul, din greșeală.
Ce crezi?
Îți mulțumesc.
E singură, știai?
Nu e chiar o relație. Avem o chestie din când în când.
- Zoe nu vrea să ne așezăm... - Nu vorbeam de Zoe.
Tamara.
Ar trebui să te bagi. Căsătorește-te cu fata. Și ai putea să locuiești
în fosta ta casă. Nu, nu sunt genul ei...
Andy, problema ta e că gândești ca un învins.
Știu asta, pentru că sunt învinsul la care toți învinșii vin să primească sfaturi.
Sunt învinsul învinsului.
Eu sunt un învins cu acte în regulă.
Am avut o afacere, a dat faliment.
Apoi, cu priceperea mea de afacerist,
am investit într-o seră cu ganja (canabis).
Am fost șase ani drogat rău de tot. Abia acum îmi refac viața.
Și apoi,
chiar și dacă aș fi ultimul bărbat de pe pământ,
Tamara Drewe nu m-ar vrea.
De ce nu?
- I-am dat papucii. - Ce fraier ești.
Aveam 20 de ani.
Iar amicii mei au crezut că-mi plac fetițele mai tinere.
- Și-i spuneau Beaky. - Beaky?
Beaky?
Băieții nu știu nimic.
Am citit "Inchcombe's Dose". Partea în care dr. Inchcombe
se trezește că se gândește la fiica mortului.
Îi descrii pistruii și profilul ei puternic.
După cine te-ai inspirat?
M-ai observat?
Pentru că eu te-am observat.
Ești ridicolă.
Nichol-arse!
Un om poate visa, nu?
Nu.
Scrie, bolovane.
- Bună șunca. - Bine.
Ce face Thomas Hardy?
- Îmi pierd sabaticul degeaba. - Măi să fie.
Scriu la cartea asta de prea mult timp. Nu știu de ce n-o pot termina.
Sunt cu doi ani în urmă, față de când trebuia s-o termin,
iar Fantail își pot cere înapoi avansul de nimic.
Nu pot scrie. Sunt constipat.
E un dezastru.
Ei, na...
Îmi pare rău, Glen... Trebuie să-l prind pe Andy înainte să fugă.
L-a chemat Tamara la ea acasă.
De ce? Știe că muncește din greu pentru mine.
Astea sunt toate scrisorile lui de la fani?
Da. Fac câteva sesiuni pe săptămână, ca să nu rămân în urmă.
Mă pricep să-i falsific semnătura lui Nick.
Ce-ar fi să discutăm cum trebuie despre asta?
- Îl ajuta mereu pe nicholas să... - Ai face asta? Ai timp?
O să...
Tam?
Am câteva mostre de culori să-ți arăt.
Tu ce culoare crezi că ar trebui să fie aici?
Mă gândeam...
Asta pentru aici.
Și..
- Asta pentru dormitor. - Bine.
Ce trebuie să faci pe aici ca să primești o ceașcă de ceai?
Să-l faci. Ceai, zahăr, frigider.
Am plecat la muncă.
- Ăsta e satul nostru! E terenul nostru! - Plecați.
- Dați-vă jos! - Nenorociților. Lăsați-ne să intrăm!
O pupi pe maică-ta cu gura aia? Dispari.
Haide, terminați!
Rahat! Dispari!
Swipe e terminată! Steve Culley e...
Dispari. Fran i-o trage ăluia.
- Steve, oprește-te! - Hai să te văd!
Oprește-te!
- Sunt Tamara Drewe. - Poftim?
Ar trebui să-ți iau un interviu, pentru The Independent.
Era programat pentru mai târziu,
dar acum e un moment potrivit?
Swipe!
- Ar trebui să ne lasă să intrăm pe gratis. - Așa e.
Vin aici, ne beau apa, ne folosesc pământurile.
Și-și lasă rahatul în scurgerile noastre.
Frumoasă iubită, amice.
Ben. Ben!
Ce faci? Ăla e Ben, de la Swipe.
Și e cu câinele lui. Ben!
El e Boss.
Sus.
Băiete. Hai.
Salut, Boss.
- Nu ești alergică, nu? - La toboșari?
Poate...
Cine naiba e aia?
Am văzut-o la Stonefield. Are un nas de plastic.
Cine te influențează?
Toată lumea mă întreabă asta.
Ce-ai vrei să spun? Phil Collins?
Animal, de la The Muppets?
- Asta e casa ta? - Da.
- Vrei s-o cumperi? - Nu.
Vreau altceva.
Cum de îl primește ea pe Ben? Eu îl iubesc din martie.
- Vrei o bere? - Da.
- Maureen Tucker. - Cine?
Moe Tucker. The Velvets. Un metru și jumătate.
Stătea în picioare ca să cânte.
Pune toba în picioare și-o lovea. Grozav.
Scrii multe dintre melodii. E destul de rar la un toboșar.
Păi, tot ce ai auzit despre toboșari sunt numai prostii.
Adică nu iau foc din senin?
Nu.
Câteodată.
Alte întrebări?
Iisuse.
Salut.
Cine ești?
Știi ceva de câinele ăsta, Tam?
Vrei micul dejun, Tam?
Tam?
Toamna
- Cum e cu opusul? - Bine, Nicholas, perfect.
E cel mai obscur roman al lui, "The Well-Beloved".
Majoritatea oamenilor nici măcar n-au auzit de el.
E despre un tânăr de 20 de ani care se îndrăgostește de o tânără.
La 40 de ani se întâlnește cu fata femeii și se îndrăgostește de ea.
În sfârșit, la 60 de ani, îi întâlnește nepoata.
Doar nu...
Ba da. Se îndrăgostește.
Și Hardy a fost la fel.
Chiar și când a îmbătrânit, a fost interesat numai de fete tinere.
De parcă, într-un fel esențial, nu s-a maturizat niciodată.
- Da, în pantaloni. - Da.
Încă mai putea, la 80 de ani.
Zăpadă pe acoperiș, flăcări la subsol.
De ce nu-ți vine, Glen?
Felul în care vorbești despre ea e foarte captivant.
Vrei să încerci?
Există un stil academic, știi?
Pentru cine scrii? Cum e cititorul tău ideal?
Dacă ai scrie precum vorbești, m-ai face să vreau să-l citesc pe Hardy.
- Serios. - Da.
Dacă ai scrie ca si cum ai scrie unui prieten. Mai încearcă.
Nu, nu... Nu sunt un avangardist...
- Satisfac doar gusturile curente. - Cărțile tale sunt mai mult decât atât.
Fac să treacă timpul în aeroport. Câteodată am impresia că le scriu în somn.
Eu îmi doresc să scriu așa de bine trează.
Proza ta e așa de economică, așa de vie, ca a marilor scriitori.
- Ca a lui Raymond Chandler. - Haide...
- Graham Grene. - Fac și eu de-o pâine...
Tu l-ai creat pe Inchcombe.
Dacă ar fii adevărat. E genul meu de bărbat.
Da... Sofisticat, istovit, dar așa de vulnerabil.
Cinic, dar un om integru.
Cărțile mele nu spun nimic profund.
Nu pot pretinde că sunt un intelectual, nu ca dl profesor de aici,
care ne iluminează ignoranța cu aura sa critică.
Îmi place proza. Am avut un subiect bun. Cam atât.
- Mă scuzați. - Oamenilor le place ficțiunea polițistă,
pentru că oricât de violentă sau de șocantă ar fi, îi liniștește.
În secret, Nicholas urăște toate astea.
Aceste sfârșituri de săptămână îl storc de vlagă.
În cazul meu, un doctor istovit.
Lasă-mă să ajut.
Le trebuie puțin praf dintr-ăsta.
Restaurarea ordini...
Am fost în cameră azi
și am scris timp de trei ore. Timpul a dispărut.
Minunat. Grozav.
Mă simt ca un om care tocmai a făcut un excrement enorm.
Superb.
Puțină mentă deasupra.
Desigur, viața mea nu e așa, așa că inventez diverse.
Adevăratul secret pentru a fi scriitor e să înveți să minți,
pentru că asta sunt povestitorii, hoți și mincinoși.
"Baza excelenței e adevărul." Samuel Johnson.
Am cunoscut o fată la o fermă, O chema Tamara.
Ben, încerc să scriu.
Am vrut să-i scriu un cântec, Dar m-a speriat ceva.
Te rog, Ben, e un articol nou.
Numele ei nu rima cu nimic.
Cu nimic, Am vrut să cânt.
Vine din suflet, e despre mama și tatăl meu.
Tot ce vrea e să scrie, Mă face să vreau o gură,
Așa că fă-mi paste carbonara, Pentru că sunt flămând, Tamara.
Apoi trage-mi-o purtând acea tiara.
Andy.
Bagă-mi câinele în casă.
Mersi, amice.
- Cred că-i palce să pupe plasticul. - N-o iubește cu adevărat.
Îți face de cap după ce a pierdut-o pe Fran.
Își amorțește durerea cu mult sex de milă.
De fapt, are nevoie de...
- O fată de 15 ani din Ewedown? - Și? S-au întâmplat lucruri mai ciudate.
E doar cu zece ani mai mare, iar asta nu-i nimic. Dacă m-ar cunoaște...
- Dacă m-ar cunoaște... - S-ar îndrăgosti, nu?
Da. Dar eu m-aș mulțumi cu sexul.
În dormitorul părinților tăi? Să fie exhibiționist
cred că face parte din ceea ce face, să se dea în spectacol pe scenă.
Nu se dă în spectacol. E toboșar.
Stă în fund.
Arată foarte bine, nu? Poppy l-a căutat pe Youtube.
Amândouă ne-am agitat.
- Aia e mașina lui? Porsche-ul galben? - Da.
Cam grăbit, la cum conducea prin sat.
Tamara a pus mâna pe un rock star.
Era rățușca cea urâtă. Cred că e grozav de fericită.
Deschidem peste o oră.
Bine.
Adică, era distractivă. Omenoasă.
Ce o vedea în bolovanul ăla londonez?
Ba poartă și machiaj! Cum de a devenit așa de superficială?
Andy, chiar o să vorbești de ea acum?
Unde-ți sunt manierele?
Îmi pare rău.
Așteaptă-ți timpul, neghiobule.
Ben.
Hai aici, bestie!
Animal împuțit!
Câine murdar!
La naiba.
Poftim.
- Ce e asta? - A ce seamănă?
Ben.
Pe care deget?
Pe care vrei.
Ăsta e frumos.
Bagă-l pe ăla.
- Fetele alea ar fi putut avorta. - Calmează-te, Penny, am eu grijă de el.
Nu-mi dau seama de ce vreți să locuiți la țară.
- N-aveți pic de simț de răspundere. - Nu e câinele nostru.
Salut, Penny. L-ai mai învățat vreun truc?
- Nicholas. - Arăți bine. Grozavă haină.
- Ce, vechitura asta? - Parcă ai fi din familia regală.
Încerc... Abia aștept următoarea ta carte.
Inchcombe e foarte siropos.
Giles întreabă mereu "Ce citești, Penny?
Îți iese abur pe urechi."
Ce zice inelul, Ben?
"Salut, sunt inelul. Vrei să te măriți cu mine?"
Ce e?
N-am știut.
Ce n-ai știut?
Că mă iubești.
Inelul zice "Sunt din platină, garantat mult timp.
Vrei să te măriți cu mine?!
Da.
- Ce? - Tamara e acolo?
Tocmai e cerută în căsătorie.
Sunt scriitori aici care încearcă să scrie.
Salut.
Ea este o Buff Orpington. E cam agitată azi.
Nu prea fac ouă, dar sunt bune pentru decor.
Noi... Suntem perfect organici aici.
Deși îmi place să cred că cel mai bun produs al nostru sunt cuvintele scrise.
Faimosul Ben.
Swipe?
Nu, Swipe nu mai e. Am crezut că toată lumea știe asta.
Nu a apărut la știri.
Ben s-a logodit cu tamara. Nu e minunat?
Tocmai o întreba când am sunat eu.
Și ea a zis da?
Suntem încântați pentru amândoi.
De ce e legat?
Își pierduse controlul.
Ție ți-ar plăcea să fii legată?
Alerga animalele. Ar fi putut fi împușcat.
Au tras după el? Îi împușc eu pe toți.
Incredibil.
- Aici, potaie. - Mare palavragiu.
Sper s-o facă fericită.
E greu pentru fetele părăsite de tați.
Au gusturi proaste la bărbați.
Adică?
Ziceam că tatăl Tamarei a plecat când ea era mică..
Asta e psihologie de doi bani.
Habar n-ai ce vorbești.
Bietul de tine.
"Găinile mele." "Cuvintele scrise."
Ce ciudată.
Păcat că inelul nu se potrivește.
De ce nu ai luat cu tine unul de-al meu când l-ai cumpărat?
Nu am știut atunci, nu?
Când l-ai cumpărat?
Era pentru altcineva?
L-ai cumpărat pentru Fran, nu?
Și?
E al tău acum.
Ea nu l-a purtat. Nu l-a vrut.
- Ai cerut-o în căsătorie? - Ca un simplu gest,
când a început să se vadă cu Steve. N-a mers.
Cu tine vreau să mă căsătoresc acum.
Dă-l naiba de inel... Inelul nu contează.
Inelul e doar o bucată de zinc.
Ceea ce contează e faptul că te iubesc.
Oare?
Da.
Din toată inima.
Și toate celelalte.
Cum ar fi creierul meu, măruntaiele mele.
Pancreasul meu.
Toate vor să se căsătorească cu tine.
M-a întrebat dacă ai idee când îl termini. I-am zis că în jurul Paștelui.
Ai grijă cu cacaoa, e fierbinte.
Sunt câteva invitații. Le pun aici.
Bifează-le pe cele la care vrei să mergi.
Și Tim vrea să știe dacă o să dai autografe de Crăciun în Hadditon.
Știu că e mereu nemulțumit, dar cred că e important
să păstrăm deschise micile librării. Tu nu?
Să vii curând, iubire.
Iarna
Ia uite ce de celulită.
A stat în mașină sau ce?
Ultima numărătoare a tatuajelor ei a dat rezultatul nouă,
inclusiv un tigru din Sumatra și "eternitate" scris în sanscrită.
O să-și facă un cod de bare, chiar aici,
și fața lui Judy Garland chiar acolo.
Frumos copil, totuși.
Mi-ar plăcea și mie unul de culoarea aia.
Taci naibii din gură.
- Ryan ăla e un idiot. - Eu cred că e simpatic.
Ba nu. Te-ai linge cu el?
- Poate. - Ar fi ca și cum ai avea un melc în gură.
Rahat.
Taci din gură, fund mare. Nu-i haios.
- Ben. - Ben?
Hai să facem niște prostii.
Dar tu, Glen? Unde o să fi?
În Londra, cu o adunătură de academicieni.
O să ne facem de cap în felul nostru erudit.
O să-mi lipsească discuțiile noastre.
Am fost într-o stare de extaz al scriitorului în aceste ultime săptămâni.
- Sper că pot să mă întorc. - Și eu. Ne-ar place să mai stai la noi.
Acestea sunt cele mai bune plăcinte cu mentă pe care le-am mâncat vreodată.
Dacă aș putea avea orgasm de la mâncare,
aceste bucățele mi l-ar provoca.
Măi să fie.
La naiba.
Ține asta aici pentru Andy.
- Dacă are alarmă? - Aflăm în curând.
- Dacă se întorc? - Dacă ești prea fricoasă, pleacă.
- Ce naiba facem aici? - E un fel de cercetare.
Vreau să scriu despre ei. Sunt distractivi.
Hai, Ben.
2001 a fost cel mai bun an. Am vândut ultimele trei cutii.
- E un vin perfect la acest preț. - Și apoi, vreau să mă laud cu tine.
Ce sunt eu, o bomboană?
Aș zice că o ciupercă, cu fața aia.
I-am luat o minunată fustă Rajasthani Ghagra.
Divină.
Probabil o s-o urască.
- Dacă o face, o iau eu. - Glen.
- Salut. - El e Ben.
- Salut, Ben. - Ben e logodnicul meu.
Te măriți.
Bine. Rochie frumoasă, fotografii de revistă.
Tot ce are nevoie un romancier aspirant.
- Știam că te vei bucura. - Servești o prăjitură cu mentă? Nu.
Felicitări.
- Plecăm naibii de aici? - Stai.
În "Câmpuri cu bălării", l-ai făcut pe Fred caporal,
numai că nu există așa ceva în artileria regală.
Le zice canonieri.
- Mulțumesc pentru asta. - Foarte bine.
Îmi pare rău.
- Salut. - Tamara.
Vrei să i-o dedici lui Ben?
- Pentru Ben. - Logodnicul meu.
Ne căsătorim vara asta.
Am auzit.
Cele mai calde compătimiri, Tamara.
Crăciun fericit, Nichol-fund.
Casey, ia uite.
Bețele.
Nu le atinge.
Pentru bărbat.
Miroase a bărbat.
Trăiește visul, Case. Trăiește visul, Jode.
Cizmele lui.
Ben.
Doamne.
Nu mai continua.
Am investit mult timp în casa asta.
- De ce n-o vinzi, atunci? - Pentru că am început să scriu.
Poți scrie oriunde.
Am reușit!
Nu, Ben, așa e bine. Nu e doar pentru ziar.
E vorba de tinerețea mea și îmi merge bine aici.
Mă bucur că-ți amintești trecutul, dar eu o iau razna.
Vreau niște Londra. Niște zgomot, puțin oraș.
Îmi ajunge. Ești cu mine sau?
Normal că sunt cu tine.
E deprimant aici. E plictisitor.
Și de fiecare dată când mă uit pe geam, văd fundul lui Andy Cobb.
Ce-i cu asta?
Tammy zice că ai gâște de Crăciun.
Da.
Plecăm, în sfârșit.
Dă-ne una, atunci.
Acum?
Da.
Aia e în plus. Servește-te.
Te distrezi?
- Ce e? - E vie.
Atunci, cred că trebuie s-o omori.
Cum?
Pune-i capul aici.
Dă-i cu asta la baza craniului. Jumulește-o cât e caldă.
Ulcica e pentru sânge.
Îți place asta?
Nu.
Dar pentru mine, cârdul ăsta valorează mult.
Ești un om bolnav, Andy.
- Maturizează-te. - Ce-ai zis, amice?
Am zis să te maturizezi.
Micuțule toboșar.
A sunat Tam dimineața asta.
Mi-a zis să termin casa.
Intră pe piață în primăvară și gata. S-a terminat.
De ce nesimțitul câștigă mereu fata?
Hai, sau o să pierzi trenul.
Andy.
- Cum rămâne cu magazia? - O dezmembrez sau o repar?
Stai așa.
Nu știu. Magazia.
Tu ce zici?
Îți recomand s-o păstrezi.
Serios?
E mereu folositoare, o magazie bună.
Atunci o păstrez.
Foarte bine, unchiule Andy.
E total transformată.
Lui Ben n-o să-i placă.
E cam plictisitoare.
Cam bătrânesc.
Îmi plac draperiile alea. Și-mi place aia.
Nu-mi plac veiozele alea sau hârtia.
Aș avea niște frunze argintii în relief pe aici
și un flamingo pe perete.
- Lui Ben i-ar plăcea asta. - Ăla e un scaun plăcut.
Ce o fi aici?
Aș avea o perdea de mărgele.
Iar baia trebuie să fie mai întunecată, culoarea ciocolatei sau a stafidei.
Și mi-aș face baie în uleiuri aromate.
Și aș fi gata pentru Ben.
Nu ne-am trage-o doar. Ar fi un eveniment.
Aș purta o cămașă transparentă și un sutien, Prada.
Iar el ar purta un tricou negru.
Ar fi multa pe corpul lui mușchiulos.
Iar pe sub, boxeri Calvin Klein, negrii.
Ar avea un tatuaj cu numele meu și pectorali mari.
Aș mirosi a Allure, de la Chanel.
Încearcă să-mi reziste, dar sunt ca o viziune.
Ar geme, dar ar fi și respectuos.
Virginitatea mea s-ar topi...
Mă asculți?
- Îmi place asta. - Ce?
E partea asta unde tatăl Tamarei o scoate la masă,
iar ea crede că e o masă frumoasă, dar e de fapt
îi spune că îi părăsește, iar ea e... E terminată.
Îi scuipă mâncarea în șervețel și-l pune în farfuria lui.
- Și? - E dureros.
Dar distractiv. E despre ea, Plastic Fantastic.
- Jode, e tristă. - Tristă? E o vacă norocoasă.
Am recitit "Inchcombe Etherised",
una dintre primele cărți ale lui Nicholas.
E un personaj, Theo, care comite adulter.
Iar Theo are o listă de reguli de aur, numite "Amăgirea Consoartei".
"Pentru a domoli suspiciunea, zice el, trebuie mai întâi s-o stârnești."
Nicholas m-a sunat mai devreme ca să-mi spună că o să ajungă târziu acasă.
Tocmai m-am întâlnit cu Raoul și Celia.
Eu am zis "Ce frumos."
Și m-am gândit "Oare?"
Și n-am putut scăpa de suspiciuni.
Peste o oră, l-am sunat pe Raoul.
Alo? Da, e chiar aici.
Și mi l-a dat pe Nicholas la telefon.
Alo.
A cam spus adevărul, în ultimul timp.
Oare mă amăgește?
Poate îi voi aminti că în "Inchcombe Etherized"
nevasta lui Theo îl termină cu un cuțit de sculptat.
- Ce faci? - Mă joc și eu.
Am primit trei cadouri de Sf. Valentin.
Unul de la mama, unul de la Ryan
și unul misterios de la Ben.
Eu ți l-am trimis pe ăla.
E al lor?
E de la mama. Ei nu beau rahaturi de astea.
Hai sus să vezi ce fac.
Am intrat în căsuța lor de e-mail. Trebuie să-l facem pe Ben să se întoarcă.
Îi trimit o felicitare.
- Ba nu. - De pe adresa ei.
Atunci va crede că e de la Tamara, idioato.
Dar eu voi ști că e din partea mea.
Subiect: Dragoste fierbinte.
Doamne, Jody...
Adrese... Unde ești, Ben?
Uite-l pe bolovanul pentru care lucrează mama, Nicholas Hardiment.
Hai să-l pune și pe el. Cui să mai trimitem?
- Unchiului Andy. - Andy Cobb.
Vino la ferma Winnards.
O să-ți ofer cea mai tare partidă de sex din viața ta.
Cu dragoste, Tamara. Pupici, pupici...
- Să nu trimiți asta niciodată... - Tocmai am făcut-o.
Ce naiba e asta?
Vino la ferma Winnards.
O să-ți ofer cea mai tare partidă de sex din viața ta.
Mă asculți?
Ben, nu mai bate. N-am scris eu acel e-mail.
De ce nu mă crezi?
Când Fran a început s-o facă cu Steve Culley,
măcar a avut decența să n-o spună lumii întregi.
Ce-nseamnă asta?
Cred că vrea s-o facă în patru sau ceva de genul ăsta.
Ți-ar palce s-o faci în patru, cu Nicholas Hardiment?
La naiba.
La ce s-o fi gândit?
Poate că încearcă să te facă gelos.
Sau poate că încearcă să-l facă pe prietenul ei gelos.
Sau poate că încearcă să-i dea un mare indiciu
că nu ajunge cât primește.
Sau poate că e puțin perversă. Sau poate e nebună.
Sau poate că era dusă.
Era nervoasă.
Nu eram nervoasă sau depravată sau altceva.
E-n regulă.
Poți să arunci o privire prin casă? Să te asiguri că nu e nimeni acolo?
- Nicio problemă. - Mersi.
Ben e foarte ofticat.
- E nervos rău de tot. - Da?
L-am rugat pe Andy să se uite la Winnards.
Trebuie să închid, îmi pare rău.
- Ești o idioată? - Poftim?
Ești grea de cap? Nu e evident cine a scris e-mail-ul ăla? Andy Cobb.
- Andy n-ar face așa ceva. - Se face confortabil în casa ta,
îți umblă prin lucruri. Probabil poartă o pereche de chiloți de-a ta.
Pun pariu că el mi-a furat tricoul negru.
- Ba n-a fost el. - Vezi, sari să-i iei apărarea.
Nu a făcut nimic.
Ce faci?
Știi că Fran e însărcinată.
A vrut să mă vadă. Nu vroiam să mă duc, dar acum,
de ce nu?
Hai, Boss, hai să-ți faci nevoile.
Haide, mamă, agită rahatul doar. Tamara mereu a făcut asta.
- Da, dar de ce? - Știi cum e ea.
Cândva, mi-a trimis o felicitare de Sf Valentin
din partea prințului Harry, iar eu am crezut-o.
Ăsta e simțul umorului ei. Îi place să provoace probleme.
La școală, ne dădea nouă, bobocilor, sfaturi cum să furăm din magazin.
Te-a învățat cum să furi?
Mamă, se mărită cu Ben Sergeant.
De ce s-ar uita la un boșorog ca tata?
Eu nu pricep gluma.
Și de ce are adresa tatălui tău? Și pe a lui Andy?
E lipsit de gust. Ajută-mă cu astea.
Trebuie să lucrez la teza despre talibani.
Talibani, știu.
Ce părere ai de e-mail-ul ăla de la Tamara?
N-are niciun sens.
Iubitul ei londonez încearcă să-i facă de căpătâi. Asta e teoria mea.
Ea ar putea găsi oameni mult mai buni.
Sunt perfect de acord.
- E Ben. - Cine e tatăl?
Steve Culley și Fran Redmond
au anunțat recent că vor avea un copil.
Dar într-un șoc de Sf. Valentin, Fran e fotografiată cu fostul ei, Ben Sergeant.
Ben și Fran, vă spunem, luați-vă o cameră.
- S-a împăcat cu fran? - După ce ai trimis e-mail-ul acela.
Nu se poate.
Uite-o pe Plastic.
- Doamne, ce am făcut? - Ce ai făcut?
Dacă a părăsit-o Ben?
Dacă nu se mai întoarce niciodată?
N-o să-l mai văd pe Ben și e numai vina mea.
- Ce e numai vina ta? - Nu-i treaba ta.
M-am săturată să te văd că arăți așa plouată.
- Cine e Ben? - Nimeni.
- Ce ai făcut? - Nimic.
- Ai probleme? - Nu, lasă-mă în pace.
Ai grijă cu băieții, Jody.
Știi ce se poate întâmpla.
Ce se poate întâmpla?
Ce se poate întâmpla într-un loc ca ăsta?
Salut. Am crezut că ești în Londra, cu Ben de la Swipe.
- Îl caut pe Andy. - Nu e la Stonefield.
Deci unde are loc partida pe care mi-o ofereai?
- Dispari. - Haide, am văzut e-mail-ul acela.
Nu l-am trimis eu.
Și n-aș face-o cu tine nici dacă ai fi ultimul rămas în urma unei ierni nucleare.
O să vin mâine, pe la trei?
Crăpi, nenorocitule.
Ai grijă.
Voi rămâne probabil la librărie încă o oră sau două.
Da.
Da, verificam niște rapoarte.
Ești o minune.
Bine.
Alo.
Deci,
Nicholas.
Îmi poți spune să plec.
Mă poți da afară.
Spune doar
și voi pleca.
Fumezi după sex?
Nu știu, nu m-am uitat niciodată.
Te priveam de la fereastra mea,
în timp ce o ajutam pe fata ta să se dea cu skateboard-ul pe drum.
Îmi cam plăcea de tine, nu crezi?
De asta sunt aici? Ca să scapi de asta?
Nu știu.
Sau e ca răzbunare pe fostul tău?
Nu știu, Nicholas.
De ce ești aici?
Credeam că la mine e evident.
De când ai sărit peste acel gard, astă vară,
nu prea m-am mai gândit la altceva.
- Când o mai putem face? - Cum rămâne cu Beth?
- Beth și cu mine avem relația deschisă... - Prostii.
- Joi? - Nu e destul de complicată viața?
Să nu mă treci în articolul tău.
În visele tale.
Structura poate fi așa de sterilă, nu?
Mereu mă gândesc la el ca la o tridimensională...
Aici e.
Bietul de tine. A fost groaznic? Începusem să-mi fac griji.
Dezastruos. Nu m-am mișcat aproape deloc, dar uite.
- Am trecut pe la Fortnum. - Ceaiul meu preferat.
Doamne, parcă ai fi periuța mea de dinți electrică, după ce am încărcat-o.
- Ar trebui să te duci la Londra mai des. - Poate c-o s-o fac.
Îmi cer scuze, toată, lumea. Traficul a fost groaznic. Continuați. Ce am pierdut?
Încerc ceva magico-realist ca să termina capitolul 3.
- Sună foarte inovativ. - Crezi?
Da. Cred că mereu am așteptat romanul polițist magico-realist.
Wuthering Heights, e ca un fel de înger al nodului.
Primăvara
După doi ani de tăcere, mi-am contactat editorul,
iar ei îi place la nebunie capitolul pe care l-am scris în toamnă.
Glen.
Am încercat să scriu la bibliotecă,
dar am simțit că mă apucă iar paralizia.
Mi-a lipsit tot ce am descoperit aici.
Doamne.
E așa de frumos.
Mă bucur mult că te-ai întors.
Da, în câteva săptămâni...
Măi să fie!
Idioatelor!
Tâmpitelor!
Scriitorilor, hai să dăm cu ouă în netrebnicul ăsta.
E vacanță, sunt plictisite.
E o teorie conform căreia Hardy i-a dat sifilis nevestei sale.
Nu există probe, dar simptomele se potrivesc. Biata femeie,
devine excentrică, iar apoi își mută patul în pod.
Nenorocitul.
Între timp, Hardy se îndrăgostește de o femeie cu 39 de ani mai tânără ca el.
- Nu-mi vine să cred. - Da, el avea 65, ea 26.
- Geoff. - Glen.
- Henry James? - Thomas Hardy.
Asta era, o carte despre Hardy. Merge bine?
- Da, de fapt. - I-a dat nevestei sale sifilis.
Foarte bine.
El... E complet distras.
Se duce la Londra tot timpul.
Ultimul Inchcombe îi suge toată energia.
Chiar îi e greu.
E bună? Pentru c-am tot schimbat unele lucruri.
Foarte multă sinceritate.
Te dezvălui complet.
E scrisă cam excesiv, trebuie editată destul de mult.
Te mișcă.
Mersi.
Deci,
mi-am făcut datoria?
Admirabil.
Acum îmi primesc porția?
Ești așa de siropos.
Nu l-am văzut deloc pe Ben în două luni.
Ultima oară când am văzut-o pe Plastic, arăta ca naiba.
Avea ochii roșii și umflați.
Ben e un șobolan.
Trebuie să recunoști, ar trebui să treacă mai departe.
Poate că și-a luat viața.
Eu aș fi făcut-o, dacă m-ar fi părăsit Ben.
Jode, nu vorbi așa.
Dacă și-a făcut ceva?
Cum ar fi să fi intrat în cadă cu ceva electric?
- Să fi luat niște pastile? - Crezi că e întinsă pe jos,
înecată cu propria-i vomă? - Ar fi groaznic.
- Dacă o găsim, ajungem în ziare. - Doamne.
Rockeriță moartă la ferma Winnards.
Ce faci unchiul Andy aici?
Pe naiba.
Nu răspunde.
Poate zace acolo de trei zile. Poate a putrezit deja.
Mă înec.
- Toată verde și umflată. - Unchiul Andy o s-o găsească după miros.
Andy.
- Pe naiba, trăiește. - Nu te-am văzut de ceva timp.
M-am gândit că poate ești bolnavă sau deprimată.
Am fost ocupată, am scris.
Hai să bem ceva.
- Hai să ne destindem. - Mi-ar plăcea, dar...
Sunt cam ocupată cu scrisul și...
Putem s-o facem în curând, totuși.
Chiar mi-ar plăcea. Doar că nu acum.
Bine.
Ce face aici?
A trecut din nimereală pe aici.
Ce nimereală?
Ceva despre acoperișul magaziei.
- Crezi că are vreo șansă? - Nu.
- De ce nu? E în formă. Eu aș face-o cu el. - Jody, e unchiul meu.
Ar fii nebună să nu-l vrea. Pun pariu c-o face ca un tren.
Hai să mergem, am chiloții uzi.
Stai...
Doamne!
Nicholas, du-te.
Autor prolific de romane polițiste.
Cum a putut să facă asta după Ben?
- Nici măcar nu e o celebritate. - Poate că uită de durere.
Încearcă să uite de dragoste...
Taci din gură, Case. E doar o boarfă.
S-a legat de un bărbat căsătorit.
Ca nenorocita care a fugit cu tata.
Știu de cine îmi pare mie rău.
Apoi va urma divorțul și scandalul,
iar lumea lui Beth se va destrăma.
Dar poate că într-o zi, va lăsa în urmă toată amărăciunea
și va întâlni o nouă dragoste.
Nu fi proastă. E bătrână.
Vezi?
E mașina bolovanului.
Aici își ascunde mașina când merge să i-o tragă lui Plastic.
- Da. Mizerabilul. - Rahatul.
- E un trișor mizerabil. - Ca și tatăl meu.
Hai, Case. Să i-o facem.
Rahat.
Bietul de tine. Ce păcat.
Da, e neplăcut.
O să păstrez paella atunci.
Ești o minune. Pe curând.
Ai...
Beth, pot folosi imprimanta?
Nicholas a făcut pană pe autostradă,
dar eu n-am auzit trafic, numai ciori.
Scuze, vroiai să citesc ceva?
Nu. Pot folosi imprimanta?
Nicholas, cineva știe.
- Poate ar trebui... - Ce contează?
Casey, fă-o. Fă-o.
Da!
Salut, Casey, ce mai faci?
- Bine. - Așteptați autobuzul?
- Nu mai circulă. - Așa e.
Sper să nu plouă.
- Îmi pare rău pentru ea. - Și mie.
Totuși are fundul mare, nu?
- Trimite-o poza, Case. - Nu pot.
- De ce nu? - Dacă-i distruge viața?
Trebuie să facem ceva. Plastic e o idioată.
- A dat-o în bară cu Ben. - Noi am dat-o în bară cu ben, Jode.
E ca și cum...
Trebuie s-o scăpăm de dobitoc.
- Casey. - Ce?
Vorbește iar cu el. Are un e-mail de la Ben.
Tamara, Fran a născut.
Case, zice că e o micuță cafenie cu păr creț și negru.
Ce frumos.
Cred că putem fi siguri că e a lui Steven Culley și nu a mea.
Adevărul e că mă simt liber.
Am un concert în Paris.
Dacă îl aduc, te ocupi tu de Boss?
Da, se întoarce.
- Ce faci? - Dragă Ben.
Am găsit un iubitor de câini de încredere în sat.
- Cine? - Sun-o pe Jody...
- Nu poți trimite asta - La numărul 07700.900.929.
- Îl aduc înapoi aici. - Pentru cine? Pentru tine?
- De ce nu pentru mine? - Ai probleme cu capul?
Iubitor de câini de încredere? Faci un asemenea dezastru...
Fac ceva posibil!
Altfel, toată viața mea va trece pe lângă mine
și voi avea 34 de ani, terminată, ca mama mea.
Și nimeni decent nu mă va fi pupat măcar.
Dacă faci asta, ești pe cont propriu.
Dispari, atunci.
Neisprăvito.
Uite broșura festivalului. Ești în secțiunea Lanson.
Și am însemnat câteva părți, dacă vrei să citești.
Ești o minune. Mersi.
Aș putea veni cu tine.
N-o fă. Urăști festivalurile.
Dar e la Hadditon. Vin și eu.
Va fii plictisitor. N-o să-ți placă.
Rămâi aici.
Ratatule! Stai așa.
Am terminat.
Fac un tort ca să sărbătorim. Foarte bine.
Ei bine, pentru Hardy.
Da, deși nu-l înghit pe om pentru ce i-a făcut nevestei.
Mersi, Andy. Pune-le acolo.
Cum aflu cine mi-a trimis asta?
Zice că e cu număr ascuns.
Știai?
N-am putut să-ți spun.
Îmi pare rău, Beth.
Ea.
Doamne.
E... E groaznic.
Chiar sub nasul meu.
- E așa rău... - Mi-e rău.
Așa de jignitor. Nu meriți să fi tratată așa.
Dacă te porți frumos cu mine, o să plâng.
Nu vreau să plâng. Trebuie să gândesc clar.
Dacă te pot ajuta cu ceva...
Trebuie s-o fac singură.
Hai. Haide, Beth...
Am călcat în aluat.
Jody? Sunt Ben Sergeant.
Da, așa e. Iubesc câinii.
Deci ne vedem la ferma Winnards, la ora două.
Da. Perfect.
Andy.
Ce mai faci?
Mă întrebam dacă vrei să bem ceva.
- Am nevoie de un prieten... - Tu și cu Nicholas Hardiment.
Frumoasă treabă, nu?
Înțeleg din punctul lui de vedere. Mereu a fost un trișor nenorocit.
Îi place să aibă tortul lui și să-l mănânce.
Dar de când au scăzut așa de mult standardele tale?
Puteai avea pe oricine.
- Trebuie numai să dai din gene. - Andy.
Țin mult la Beth. M-a ajutat când eram pe fundul prăpastiei.
N-o să-i despart.
- E numai... - Puțină distracție?
Nu e treaba ta.
- Andy Cobb știe. - Pe naiba! I-a zis lui Beth?
Nu știu, dar s-ar putea. Și nu l-aș învinovăți.
Cred că trebuia să se afle cândva.
Da?
E bine. Mă liniștesc. Înseamnă că putem să ne gândim
la planurile noastre de viitor. Ce viitor?
Știu că ți-a fost greu, să mă împarți cu Beth.
Dar sunt al tău acum. O s-o părăsesc.
Domnule Hardiment. E vremea.
Vreau o viață nouă cu tine.
E un câine frumos, mamă.
Nu-mi place să am păr și bale de câine peste tot.
Dar am zis da.
Fără câini, în niciun caz și gata!
Fraiero, te urăsc! Vrei să-mi distrugi viața!
Trăiește visul, Jody!
Merge foarte bine.
Am început o carte vara și am publicat-o primăvara următoare.
Cam ca la fabrică.
Deci, ai terminat "Like the Night", care a cartea a 17-a din aventurile lui Inchcombe.
Și toți presupunem că te gândești deja la următoarea.
Ei bine,
nu va mai o alta.
- Nu. - De ce?
Sincer, m-a săturat de Inchcombe.
De fapt, o să-l ucid.
- Nu. - Nu poate face asta.
Cred că asta numim în branșa noastră,
un anunț bombă, pentru fanii.
Da, dar trec la lucruri noi.
Nu.
Inchcombe va avea parte de un sfârșit foarte lipicios
și e o crimă pe care o aștept mult.
În acest moment, ar trebui să luăm niște întrebări.
Da... e o doamnă acolo.
Scrii mult despre adulter, se bazează pe experiența proprie?
Doamnă,
ce întrebare...
Dar nu e nevoie ca opera unui autor să fie autobiografică...
De ce-ți înșeli în mod constant nevasta?
Cine e?
Pentru că-mi permite.
Tamara.
- Unde... - Nicholas, trebuie să înceteze.
Ai dreptate. Nu mai pot să mă folosesc de ea. S-o mint.
Nu va fi distractiv, dar trebuie s-o fac.
Nu mă simt viu cu Beth. N-am mai trăit de câțiva ani.
- M-a sufocat... - Nicholas, ascultă-mă.
A fost distractiv, dar e greșit și s-a terminat.
- Te iubesc. - Îmi pare rău.
Nu.
Nu... N-o poți termina. Tamara...
Vrei să nu mai urli?!
- Doamne, ce inima rece ai. - Ba nu, nu am.
- Nu simți nimic, nu? - Ba da, simt.
Simt că ard în interior tot timpul.
De ce fac lucrurile astea? Ce fac cu tine?
- E vorba de altcineva, nu? - Doamne...
- Doar nu e toboșarul narcisist? - La revedere.
E ignorantul ăla, nu?
Bucata aia de mușchi, Andy Cobb.
Andy Cobb e un bărbat mult mai bun decât tine.
Du-te.
Domnule Hardiment, îmi semnați asta?
Îmi place opera dvs.
Mulțumesc.
E cineva?
Sunt Jody Long, în legătură cu câinele.
Ben?
Cineva?
Ben?
Nu răspunzi?
Jody, de ce nu răspunzi?
Câinele lui Ben e aici. E liber. Asta înseamnă că Ben e la Winnards.
Boss!
Îngrijitor canin?
Ai intrat prin efracție, ai trimis e-mail-uri și ai distrus oameni.
- Tu mi-ai luat tricoul negru? - Vroiam să te cunosc. O singură dată.
- Doar să-ți spun chestii. - Chestii? Ce chestii?
Că te iubesc.
Te iubesc mult de tot.
Ce frumos.
Stăteam și mă gândeam la tine, că ești aici.
În Ewedown.
În mijlocul pustietății.
Când ai plecat, n-am putut face față.
Am vrut doar să te fac să te întorci.
Mă mai iubești, Jody? Chiar dacă vreau să te închid?
Ce ai face pentru mine, atunci?
Ai face orice, ca un fan devotat?
Să vedem, atunci.
Pun pariu că nenorocita aia vrea un copil. O să afle. Nicholas nu se ocupă de copii.
O s-o lase în seama ei.
- Asta o s-o îmbătrânească. - Beth.
Să zicem că descoperă ce înseamnă să fii părinte. O fac, bărbații ăștia.
A doua oară, devin sensibili.
Abia avea 20 de ani când am rămas gravidă.
- N-am făcut nimic. Doamne. - Ba da, ai făcut. Uită-te la locul ăsta.
L-am lăsat să mă calce în picioare. De ce? De ce am făcut asta?
Mi-am irosit viața.
Nu. Cum rămâne cu toată munca pe care ai făcut-o aici?
- Muncă? - Da.
Ce, că am crescut capre? Am făcut biscuiți?
E fără sens!
Beth.
Când eram pierdut cu cartea mea, m-ai ajutat mai mult decât îți dai seama.
M-ai întrebat pentru cine scriu.
Pentru tine.
Mă scuzați.
Pot vorbi cu soția mea?
Nu, nu poți.
Beth.
S-a terminat.
Am terminat-o.
M-a alungat.
Cred că e ceva ciudat cu ea.
Cu aventura asta.
Iar câinele lui Ben Sergeant. Du-te, pleacă de aici.
Du-te înapoi la țoapa aia de la ferma Winnards. Hai. Fugi!
Beth!
Știi că îmi pare rău.
Vreau să pleci. Vreau divorțul.
Ba nu, nu fii ridicolă.
- Uite... - Și vreau locul ăsta.
Nu poți.
Uită-te la mine. O voi face.
Asta e, minunat. Continuă... Stai. Două de zahăr.
Amestecă.
E o cană de ceai foarte bun. Norocul tău, Jody.
Dacă era de rahat,
aș fi vorbit cu polițiștii locali extrem de înspăimântători deja.
Te rog să nu-i spui mamei.
Știu că e plictisitor aici, dar ce naiba!
O să plec cu prima ocazie.
O să lucrez ca crupier în Vegas. În Vegas sau pe vreun vas de croazieră.
Țintești sus, Jody. Asta zic eu. Țintește sus.
Ben?
- Ai fost infestată. - Cu ce?
Cu Jody.
Greg!
- Vreau să vorbesc cu tine. - E Glen, idiotule.
Al naibii prefăcut nenorocit!
Eu sunt prefăcut? Eu sunt nenorocit?
Crezi că nu am observat cum ți-ai făcut loc?
Ține-ți mâinile departe de nevasta mea, profesor amărât ce ești!
Ai abuzat destul de Beth cu toate minciunile tale.
Vreau să pleci din casa mea.
- E a lui Beth. Ea a făcut locul ăsta. - Iar eu am plătit pentru el.
Eu i-am dat lui Beth toate astea. Tu ce-i poți da?
- Îi pot oferi integritate. - Literatură de rahat obscură,
ce nu merită nici doi bani.
Dacă mi-aș fi făcut averea visând la violuri și la crime,
nu m-aș mândri așa.
- Cretinule! - Du-te naiba!
Beth își va reveni.
Ai nevoie de un venit ca să te ocupi de Stonefield,
iar al meu e mai mare ca al tău.
Ridică-te, Nicholas. Hai să vorbim ca adulții.
Doamne. Nicholas.
Nic...
Ridică-te.
Nicholas, ridică-te.
Fugi. Hai. Sus.
Nicholas.
Tu ai fost?
Tu ai trimis e-mail-ul?
Jody mi-a explicat că a făcut-o din dragoste adâncă pentru mine.
- Tammy. - Ben.
Cred că ar trebui să-l iei înapoi.
Îmi pare rău.
Jody! Câinele!
L-am nimerit. Bestia.
Nicholas.
Doamne. Nicholas.
Târfa. Nerușinare.
- Nerușinato! - Beth!
- Asta e nerușinare. - Beth, nu te uita! Te rog, nu te uita!
Nicholas?!
Nu!
Nu, dar se vede. E spart. E zdrobit.
Nu, dar e evident.
Da, nevasta sa. Da, este.
Mulțumesc, așa voi face.
Sunt pe drum.
Beth, vin ajutoare.
E rupt.
Tamara.
Ascultă.
Îmi pare rău.
Hai.
Te învinovățești?
A fost un accident.
Ar trebui să mă duc la Stonefield.
Hai cu mine. O să rezolvăm asta.
Atunci fă-l pe Ben să te ducă înapoi la Londra.
Nu vreau să fiu cu Ben.
Pune-o pe scaunul din spate.
Ce faci?
M-am gândit că așa e cel mai bine, știi tu, să plec.
Nu vrea scriitori pe aici, acum.
Iar poliția, autopsia, nu e treaba mea.
- Nu poți fugi. - Nu fug.
Mi-am terminat cartea. Am terminat aici. Mă cheamă destinul.
- Beth vrea să te vadă. - Serios?
E singură acolo.
Glen, nu are nevoie de un scriitor pe aici,
are nevoie de un bărbat.
Îmi pare așa de rău...
A fost vina mea. Eu i-am dat drumul câinelui.
- Ba nu... - Eu l-am ușuit...
Poliția zice că a fost un accident, dar dacă l-aș fi legat...
N-a fost vina ta.
Nu înțeleg ce căuta Nicholas acolo, pe câmp.
Ura vacile. Și când le-a văzut venind,
de ce nu s-a ferit... - Beth, trebuie să-ți spun că...
Tu trăiești la țară.
Împreună cu animalele acelea periculoase,
care când se sperie, fug.
La fel ca noi.
Glen.
Rămâi cu mine.
Asta sunt povestitorii... Hoți și mincinoși.
- Ți se potrivește. - Nu spune nimic.
Mereu mi-a plăcut cel vechi.
- Ai făcut-o intenționat, nu? - Ce?
Ai făcut locul ăsta așa de frumos încât să nu pot pleca niciodată.
Abia aștept să scap de tine.
Asta e casa mea.
- M-am născut în camera aia. - Într-adevăr.
Bine ai venit acasă.
Fă-mi-o.
Ce?
Fă-mi-o.